‫בפרקים הקודמים...‬
‫הוא היה בידייך.‬
‫ראם טאק, מנהיג הקולקטיב הווטאני.‬
‫אם לא היית מהססת, ‬
‫גופתו הייתה מתקררת עכשיו והתנגדות הייתה הרבה יותר בטוחה.‬
‫אנחנו במלחמה, ילדונת, ‬
‫ואת נהיית שותפה לא אמינה.‬
‫ראם טאק מוכן לפעולה.‬
‫ראיתי אותו קונה משאית מלאה בנשק מסוחר נשק.‬
‫ראיתי על הנשק את הלוגו של תעשיות וון באק.‬
‫כשאלק תיאר את סוחר הנשק, ראיתי אצלך תגובה.‬
‫אלק תיאר את החבר שלי לשעבר, קונרד וון באק.‬
‫אמי ואבי מרגלים למען הקולקטיב הווטאני.‬
‫לכי! לכי!‬
‫דייטאק קלט אותנו. הוא עומד לברוח.‬
‫תתפסו אותו!‬
‫אני חושבת שאחת מאיתנו עומדת למות.‬
‫נדקרתי.‬
‫אני זקוקה לעזרתך.‬
‫אין לי מילים.‬
‫אני יודעת עד כמה אתה ואשתך שונאים אותי.‬
‫תאמין לי שהרגש הדדי.‬
‫אבל למרות הכול, חשבתי שאתם באמת אוהבים את העיר שלנו.‬
‫אולי אפילו כמוני.‬
‫האמנתי שמול אויב משותף, ‬
‫אויב שרוצה להרוס את העיר שלנו ואת כל מה שהיא מייצגת, ‬
‫תעמדו לצדנו.‬
‫מעולם לא אמרתי שאתה אדם טוב.‬
‫אבל לעמוד לצד רוצח המונים?‬
‫חשבתי שאתם טובים יותר.‬
‫בלב כבד אני ממליצה על הרשעה.‬
‫דייטאק טאר, הוועדה הזאת מוצאת אותך אשם בבגידה, ‬
‫שהעונש עליה הוא מוות בתלייה.‬
‫אתה יכול לדבר, אם אתה רוצה.‬
‫אשתי עשתה את זה לפנים שלך?‬
‫המראה הולם אותך.‬
‫- תו"ב -‬
‫עיר נחמדה, בנדיקט.‬
‫כדאי שאקנה אותה?‬
‫אני חושב שכדאי לך לקנות מטוס.‬
‫אתה רומנטיקן חסר תקנה.‬
‫תשמור על המשאית.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, אוגוסטה.‬
‫לא, גם אלה לא הולמים אותי, נכון?‬
‫מה לגבי הכחולים?‬
‫- סגור -‬
‫למה השלט?‬
‫בעלי ואני עוברים למערב.‬
‫לא בטוח בהתנגדות.‬
‫לא בטוח?‬
‫אומרים שחיילים מתקרבים הנה ורוצים להרוג בני אנוש.‬
‫רוב חבריי כבר עזבו את העיר.‬
‫חכם לצאת מכאן.‬
‫אני נוסע מערבה בעצמי אחרי שאסיים את עסקיי.‬
‫אם תגיעי פעם לאיינג'לארק, חפשי אותי.‬
‫אתה וון באק? - כן.‬
‫באמת?‬
‫עבר הרבה זמן, קונרד.‬
‫ג'ס.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫את נראית טוב.‬
‫יש לי שתי שאלות.‬
‫הראשונה, מכרת נשק לקולקטיב הווטאני?‬
‫מודה באשמה, אבל את בטח מבינה שזה...‬
‫הייתה לך עוד שאלה?‬
‫הבאת גם לנו כלי נשק?‬
‫אף פעם לא אהבת במיוחד משחק מקדים.‬
‫התנגדות‬
‫רובי ברק סנאפדרגון, מטולים ידניים של אש קרה.‬
‫משגרי חלקיקים.‬
‫יופי של נשק.‬
‫ללא ספק.‬
‫רואה?‬
‫זה הקטע של תעשיות וון באק.‬
‫לספק נשק איכותי לאנשים שרוצים להגן על עצמם.‬
‫ואני חשבתי שאתם משפחה של סוחרי נשק חסרי רחמים‬
‫שמתעניינים רק בשורה התחתונה.‬
‫הקצב מיוסמיטי קורא לי חסר רחמים?‬
‫אאוץ'.‬
‫סיפקת נשק לקולקטיב הווטאני. - בחייך. אנחנו אנשי עסקים.‬
‫אנחנו לא מפלים, לא בוחרים צד.‬
‫אנחנו מוכרים נשק לכל מי שיכול לשלם תמורתו.‬
‫נולן. - אתה מסכן חיים של הרבה חפים מפשע.‬
‫כדאי שתשקול היטב מה שאתה אומר.‬
‫אלוורה.‬
‫הפעלה קולית.‬
‫אני קובע מתי הרובים שלי פעילים ואני קובע מתי לא.‬
‫אל תדאג. אתכנת אותם לקולך ברגע שנסגור על מחיר.‬
‫תפסיק להתרברב. מה המחיר?‬
‫עדיין לא אוהבת משחק מקדים.‬
‫אני אומר לך, ג'ס, את מפסידה.‬
‫בסדר, בואו נעשה את זה.‬
‫כתבת אפס.‬
‫כלי הנשק האלה הם מתנה. - מתנה.‬
‫אתה מתלוצץ?‬
‫בני וון באק לעולם לא מתלוצצים בעסקים.‬
‫לכן אנחנו משעממים.‬
‫מה המלכוד?‬
‫המלכוד הוא שאת מזמינה אותי למשקה.‬
‫איך זה נשמע?‬
‫תעשי את זה.‬
‫המשקאות על חשבון הבית.‬
‫הכול למען הצוות.‬
‫גולדנרוד!‬
‫הם התקדמו כמה שאפשר באתי החפירה.‬
‫אנחנו עומדים להכניס את המקדח.‬
‫טוב.‬
‫אני מניח שאין טעם לדחות את זה יותר.‬
‫יכאב לך, ביבי.‬
‫צריך להקריב למען הטוהר.‬
‫- התכוננו! תושבים בריאים, הילחמו למען עירנו -‬
‫היי, ילדונת.‬
‫יופי של כרוזים.‬
‫אל תלעג לי.‬
‫מה?‬
‫יופי של כרוזים?‬
‫אתה חושב שאני לא רוצה לקחת נשק ולהגן על העיר כמו כולם?‬
‫לא לעגתי.‬
‫בטח.‬
‫אז אני סתם רגישה מדי, זה מה שאתה אומר?‬
‫לא.‬
‫מה שתגיד.‬
‫אני אכין העתקים.‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫היית בעיר היום.‬
‫יש חדש בנוגע לבעלי?‬
‫הוא נידון למוות.‬
‫מתי?‬
‫בעוד שלושה ימים.‬
‫ודאי תרצי להישאר לבד עם מחשבותייך.‬
‫את יכולה לנוח בחדרי כשאהיה במכרות.‬
‫גרמתי לך צרות רבות.‬
‫ובכל זאת, אתה טוב אליי.‬
‫תעיר אותי כשתחזור.‬
‫מגעיל.‬
‫עזרת לה.‬
‫ניקית אותה, האכלת אותה, טיפלת בפצעיה.‬
‫הגיע הזמן לשלוח את זונת הקאסטי שלך לדרכה.‬
‫אני בת לירו שאנז'ה.‬
‫אישה מהלירו שלי מעולם לא הייתה פילגש.‬
‫הדבר הזה מדבר בשפתנו.‬
‫כמה משעשע.‬
‫שקט!‬
‫תסלחי לבתי.‬
‫היא נוטה להתקפי זעם.‬
‫אין על מה לסלוח.‬
‫פרי הצ'יבו שלה מערפל את חשיבתך?‬
‫שכחת את המטרה שלנו?‬
‫דברי באנגלית.‬
‫את צריכה להתאמן.‬
‫אנשי העיר יפנו נגדנו אם הם יגלו שאתה נותן מקלט למרגלת.‬
‫אין לי שום כוונה לספר להם.‬
‫ולך?‬
‫מה שלום האף שלך?‬
‫כואב.‬
‫תודה על הנשק.‬
‫בבקשה על הנשק.‬
‫עד כמה זה מסבך אותך?‬
‫בקרוב מאוד אני מצפה לעבור ממעמד הכבשה השחורה של המשפחה‬
‫למעמד הכבשה השחורה המנושלת והמתה של המשפחה.‬
‫אז למה עשית את זה?‬
‫זאת הייתה המחווה היחידה שהייתה גדולה מספיק כדי להרשים אותך.‬
‫לא, לא.‬
‫קוני, אני ואתה שייכים לעבר.‬
‫ "אתה ואני." - אל תתקן אותי.‬
‫אתה יודע שאני שונאת את זה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אני יודע.‬
‫אז הצלחתי?‬
‫לעשות מה?‬
‫להרשים אותך?‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫ככה אתה אומר, אבל אני לא בטוחה שזה נכון.‬
‫חזרתי מתקופת השירות, והדירה שלנו ברדווד הייתה ריקה.‬
‫כל הרהיטים נעלמו, לקחת את הכלב, ‬
‫ועורך הדין של אמך חיכה שם עם מזוודה מלאה בסקריפ.‬
‫הוא הודיע לי ששקלת מחדש אם חכם להמשיך בקשר איתי.‬
‫מה?‬
‫אף פעם לא אמרתי את זה. - בחייך.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫אני התרשמתי שאת עזבת אותי.‬
‫מה? - כן.‬
‫אימא אמרה לי שהיא הציעה לך כסף בתמורה לביטול האירוסים.‬
‫ואת הסכמת.‬
‫לטענתה, הוכחת שאת מעוניינת רק בכסף.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫מה שקרה באמת היה שיריתי במזוודה‬
‫ואחר כך יריתי בעורך הדין של אמך בכף הרגל.‬
‫זאת האמת? - כן.‬
‫ההרגשה הייתה נהדרת.‬
‫נראה שאימא הערימה על שנינו.‬
‫אף אחד מעולם לא טען שהיא טיפשה.‬
‫אני ממש מצטער. אני...‬
‫חבל שלא פנית אליי וסיפרת את האמת.‬
‫בדיוק ההפך היה אמור לקרות.‬
‫אז טוב לך כאן, בהתנגדות?‬
‫כשהרפובליקה הייתה כאן, הרגשתי מוגנת.‬
‫והיה כאן בחור אחד, טומי.‬
‫הוא היה עדין וטוב לב והיה לו ישבן משגע.‬
‫בסדר, עכשיו אני מקנא.‬
‫אין צורך. הוא מת.‬
‫רוצה לעלות למעלה?‬
‫כן.‬
‫אני רוצה.‬
‫את מאחרת. - לילה ארוך.‬
‫אני בטוחה.‬
‫טוב, התגייסות לא רעה.‬
‫היא תספיק.‬
‫טוב, מגויסים!‬
‫כולם לכאן!‬
‫בבקשה.‬
‫לא, תודה. הבאתי את שלי.‬
‫בחייך, הנשק הזה עתיק.‬
‫השבשבת.‬
‫הוא עושה את העבודה.‬
‫אני רואה.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫רניקאר.‬
‫אבל אתה יכול לקרוא לי זירו.‬
‫בסדר, זירו. אתה יודע לירות.‬
‫מי לימד אותך?‬
‫אבא שלי.‬
‫הרכבתי את הרובה הזה בעצמי מחלקים ישנים שאספתי.‬
‫נדרשו לי שלושה חודשים לסדר את הכוונת.‬
‫אני אינדור, אגב.‬
‫טוב שאתה כאן. - תודה.‬
‫זהו זה?‬
‫זה כל מה שיש לכם?‬
‫אנחנו בתהליך של הקמה.‬
‫ביבי!‬
‫הצלחנו לחדור. תודיע למחנה.‬
‫תגיד לראם שאנחנו כמעט מתחת לרשת ההגנה.‬
‫נהיה מתחת להתנגדות מחר בלילה.‬
‫זהו. קדימה.‬
‫להרים רגליים.‬
‫קדימה! - חמש!‬
‫ככה טוב יותר.‬
‫גבוה. יפה! - שש!‬
‫שבע!‬
‫קדימה, אנשים! - שמונה!‬
‫מה אתם עושים? איפה הבת שלך?‬
‫תשע! - מה?‬
‫שאלתי שאלה. איפה הבת שלך?‬
‫אין לי זמן לשאלות שלך.‬
‫אני מנסה להכין את האנשים שלי לקרב. אל תבזבז לי את הזמן!‬
‫אני אמשיך לבזבז לך את הזמן עד שאקבל תשובה ישירה.‬
‫אבא, אל תעשה את זה.‬
‫רוב הילדים האלה קראו את "אלת שטחי ההפקר".‬
‫בבקשה, תניח לזה. - אתה תכבד אותי!‬
‫והם רוצים לדעת איפה היא.‬
‫למה האלה המדהימה לא נלחמת לצדם?‬
‫בתי עברה הרבה דברים לאחרונה.‬
‫כרגע היא לא מסוגלת להרים נשק.‬
‫אבל הילד שלי כן?‬
‫ורק שתדע, אנחנו לא היחידים ששואלים את השאלות האלה.‬
‫רבים מאיתנו חושבים שהקולקטיב הווטאני הוא בעיה של בני האנוש.‬
‫באמת?‬
‫באמת? בעיה של בני האנוש?‬
‫והם מאמינים שראם טאק יפגין טוב לב כלפי הווטאנים‬
‫אם הוא ישתלט על התנגדות.‬
‫פנטזיה. - יש כאלה שמאמינים בזה.‬
‫אתה מאמין בזה?‬
‫אני מאמין שאם המשפחה שלך לא תילחם למען התנגדות, גם המשפחה שלי לא תילחם.‬
‫מצטער.‬
‫הוא אבא שלי.‬
‫עוד מישהו?‬
‫תמשיכי לאמן אותם.‬
‫קדימה. - בסדר!‬
‫ו... שש עשרה!‬
‫שבע עשרה!‬
‫שמונה עשרה!‬
‫תודה שבאת.‬
‫מה קרה לך?‬
‫ביליתי את היום באימונים.‬
‫נולן מכניס אותנו לכושר לפני שנתייצב מול ידידך הטוב ראם טאק.‬
‫ראם לא חבר שלי.‬
‫שמעת מאמך?‬
‫עדיין לא תפסו אותה.‬
‫ולעולם לא יתפסו אותה.‬
‫היא חכמה מדי.‬
‫איפה הנכד שלי?‬
‫בבית.‬
‫להתעלם מבקשתו של נידון למוות...‬
‫קצת קטנוני להתנהג ככה, לא?‬
‫עזרת לראם טאק, ‬
‫ועכשיו הפסיכופת הזה עומד לתקוף אותנו. אם לא נצליח להדוף אותו, ‬
‫הילד שלי, שהוא בן אנוש למחצה, יירצח באכזריות.‬
‫אז לא, אבא.‬
‫לוק לעולם לא יבוא לבקר אותך.‬
‫לא הייתה לי בררה.‬
‫תמיד יש בררה.‬
‫ברגע שחזרתם הביתה, ‬
‫הייתם צריכים להזהיר את נולן ואת אמנדה.‬
‫היית בן ערובה של ראם!‬
‫הוא היה הורג אותך! - ברחתי.‬
‫איך יכולתי לדעת שתעשה את זה?‬
‫וגם אם ראם טאק היה הורג אותי, אז מה?‬
‫לא. אני הייתי מוכן למות כדי להגן על בני ועל ביתי.‬
‫הייתי יכול להיות עם כריסטי עכשיו.‬
‫למותי הייתה משמעות.‬
‫הייתם צריכים לספר את האמת.‬
‫אתה ואימא הייתם צריכים לעזור.‬
‫אל תלך, בבקשה.‬
‫חכה.‬
‫אכזבתי אותך, אלק.‬
‫אכזבתי את המשפחה שלנו.‬
‫אם הייתי יכול לפעול אחרת, ‬
‫אם הייתי יכול לרצוח את ראם טאק ולהרים שוב את הקשת, הייתי עושה את זה.‬
‫אם הייתי יכול להרוג את עצמי ואת אמך ובכך להחזיר את כריסטי, ‬
‫הייתי משסף לשנינו את הגרון.‬
‫אבל הזמן שלי כאן נגמר.‬
‫נגמרו לי האפשרויות.‬
‫לכן עליי לבקש...‬
‫טובה מקודשת.‬
‫הזמן לא ממש מתאים.‬
‫בבקשה.‬
‫תקשיב לי.‬
‫אני רוצה שתלך לאמנדה.‬
‫תגיד לה שאיני יכול לשאת את הצדק של בני האנוש.‬
‫אני רוצה למות כמו שצריך, ‬
‫מידי בני מיננו, ‬
‫על עמוד הקלון.‬
‫רק כדי שאבין, במקום מוות מהיר בתלייה, ‬
‫אתה מבקש עינויים עד מוות‬
‫כשמשקולות מנתקות לאט את ידיך ואת רגליך מגופך.‬
‫זה מה שאתה מבקש?‬
‫זאת הדרך היחידה להסיר את הכתם מנשמתי הנצחית.‬
‫אלק?‬
‫אני אראה מה אפשר לעשות.‬
‫אין סיכוי, נולן. לא אעשה את זה.‬
‫את חושבת שאני רוצה לבקש ממך?‬
‫אני יודע שאת לא רוצה להילחם.‬
‫אז תפסיק לנסות להכריח אותי!‬
‫אם לא תצטרפי למיליציה, לא אוכל להגן על העיר.‬
‫הם ייכנסו לכאן, יגררו כל בן אנוש שהם יצליחו למצוא לכיכר, ‬
‫יעמידו אותם בשורה ויירו להם בראש בקבוצות של עשרה.‬
‫ככה נוכל לעצור אותם.‬
‫למה?‬
‫למה כולם חייבים לפגוע זה בזה?‬
‫למה העולם שלנו ככה?‬
‫אני לא יודע, ילדה.‬
‫ככה הוא.‬
‫אתה מפחד לפעמים?‬
‫כל הזמן.‬
‫אתה פוחד עכשיו?‬
‫כן.‬
‫אני עייף.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫את מלוכלכת.‬
‫את צריכה להתנקות.‬
‫האמת שהתרחצתי לא מזמן...‬
‫אני מתעקשת.‬
‫את יפה מאוד.‬
‫רכה.‬
‫יש לך ריח טוב.‬
‫אני מבינה למה אבי נהנה ממך.‬
‫את מחמיאה לי.‬
‫כולנו נשפטים על בסיס יופיים של בני האומק.‬
‫בקרב בני מיני, שפחה קאסטיתיאנית הייתה סמל סטטוס.‬
‫השפחות הטובות ביותר הציתו תחרות מרה בשאלה מי יכול לפנק אותן במתנות יקרות‬
‫ובבשמים מעודנים.‬
‫אבל אחרי שלא היה עוד צורך בקאסטיתיאניות המכושפות, ‬
‫הכניסו אותן למכלאות, ‬
‫האכילו אותן בכוח‬
‫ושימנו אותן עד שהן היו ראויות למאכל.‬
‫אבי מואס בפילגשים שלו מהר יותר מאחרים.‬
‫סיפרו לי שבכל פעם שנמאס לו מפילגש, הוא היה מעביר אותה לילדיו כצעצוע חי.‬
‫זהו כבוד גדול לטרוף את הזונה של אביך.‬
‫אני חושבת שאני כבר נקייה.‬
‫הערך שלך לא מצדיק את הטרחה.‬
‫בבקשה.‬
‫אני פשוט אלך.‬
‫רק תגידי לי מה את רוצה.‬
‫אני רוצה...‬
‫שתמותי...‬
‫מפוחדת.‬
‫אני שוקל בקפידה את הפקודות שאני נותן לך, קינדזי.‬
‫אני מצפה ממך לציית להן כלשונן.‬
‫בעוד רגע אסיר את הלחץ מגרונך, ‬
‫ואת תתנצלי בפני סטאהמה.‬
‫אני מתנצלת, סטאהמה.‬
‫אין על מה.‬
‫קונרד?‬
‫אחרייך.‬
‫עשית כאן כל כך הרבה.‬
‫בשם שמים.‬
‫אני זוכר שאהבת את דאגלס סירק.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד.‬
‫אולי, "וואו, קונרד, כמה מתחשב מצדך.‬
‫הלוואי שהזמן שלנו יחד לא ייגמר לעולם."‬
‫כל הדברים הטובים נגמרים.‬
‫לא בהכרח.‬
‫לא הפעם.‬
‫ג'ס, אני עוזב מחר.‬
‫המשאית גדולה.‬
‫יש מקום לנוסעת נוספת.‬
‫פשוט תיקח אותי מכל זה?‬
‫כשהסכמתי לבוא לכאן, לא ידעתי למה לצפות.‬
‫העמסתי את הסרט ואת הנשק וקיוויתי לטוב ביותר.‬
‫ו...?‬
‫הטוב ביותר היה כאן.‬
‫אני לא יכולה לנסוע איתך.‬
‫התנגדות היא הבית שלי, ואני צריכה להישאר כאן ולהגן עליה.‬
‫התנגדות היא לא הבית שלך.‬
‫רפובליקת ארץ הציבה אותך כאן.‬
‫נחשי מה?‬
‫הרפובליקה קרסה.‬
‫החבר שלך טומי מת.‬
‫אני חי.‬
‫ואני כאן.‬
‫ואני רוצה עתיד עם האישה שמעולם לא הפסקתי לאהוב.‬
‫בוא פשוט נצפה בסרט.‬
‫לא חשבתי על נישואים.‬
‫למה באתי אלייך, לדעתך?‬
‫אלק אמר לי שאתה רוצה למות על עמוד הקלון.‬
‫מה אתה מנסה להשיג?‬
‫סביר להניח שמסרתי את העיר לידיו של מטורף.‬
‫הרסתי את משפחתי וסיכנתי את חייהם של כל אהוביי.‬
‫קאסטיתיאני יכול לכפר רק באמצעות מה שבני האנוש מכנים‬
‫ "צדק קשוח" .‬
‫אני יכול לפרט עוד, אבל מה הטעם?‬
‫הסיבות שלי חסרות חשיבות.‬
‫תשאלי את עצמך אם את מעדיפה שמותי יהיה מהיר ונקי‬
‫או מחזה פומבי אטי ומייסר.‬
‫אני נענית לבקשתך.‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫רציתי לדבר איתך.‬
‫בבקשה.‬
‫אשמח לשמוע את כל הפרטים.‬
‫מה קורה בינך לבין וון באק?‬
‫אתם נפגשים הרבה.‬
‫אני יודעת. מטורף, נכון?‬
‫במשך שנים שנאתי את הבחור עד ששכחתי כמה הוא מוצא חן בעיניי.‬
‫הנשק שלו מאוד מוצא חן בעיניי, אז אני מניחה שכולם מרוצים.‬
‫מה קרה?‬
‫קונרד הציע לי לעזוב איתו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לעזוב את התנגדות?‬
‫לתמיד?‬
‫קונרד וון באק שבר את לבך.‬
‫האמת היא שהבעיה הייתה המשפחה שלו.‬
‫בסדר, עכשיו את מחפשת תירוצים.‬
‫בחייך, ג'ס. את לא שוקלת את זה ברצינות.‬
‫הוא אוהב אותי.‬
‫נו, באמת.‬
‫מה? ואת אוהבת אותו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי.‬
‫בסדר. אם הוא אוהב אותך באמת, הוא יחכה לך.‬
‫אנחנו בעיצומו של משבר.‬
‫אנחנו עוזבים מחר.‬
‫תוכניות משתנות.‬
‫דברי איתו. - אמנדה.‬
‫אני אבוא איתך. - בבקשה.‬
‫נפתור את זה יחד.‬
‫אני לא רוצה לפתור את זה.‬
‫אז מה את רוצה?‬
‫שתתמכי בי.‬
‫מה החיפזון?‬
‫אני פוחדת.‬
‫תצטרפי למועדון.‬
‫את יודעת איזו ילדות הייתה לי.‬
‫אחרי שהפושטים הרגו את משפחתי, נשארתי לבד.‬
‫אנחנו מחליפות סיפורי ילדות עצובים?‬
‫כשהם הפנו את הגב אני...‬
‫כי במקרה כזה אני אנצח. - חכי! רק תקשיבי לי.‬
‫פחדתי כל הזמן.‬
‫פחדתי שיתפסו אותי.‬
‫פחדתי למות.‬
‫פחדתי לא למות.‬
‫בגיל 16 הצטרפתי לרפובליקת ארץ.‬
‫פתאום היו לי אוכל, בגדים, ‬
‫אנשים שהשגיחו עליי והיו המשפחה שלי.‬
‫אחר כך כל זה נלקח ממני.‬
‫ועכשיו אני שוב אותה ילדה מפוחדת ובודדה.‬
‫אבל עדיין יש לך משפחה.‬
‫אני המשפחה שלך.‬
‫ואת לא יכולה להפנות לי את הגב. לא עכשיו, ‬
‫לא כשאני מנסה לשמור על כל זה.‬
‫מבחינתי, משפחה צריכה להיות יותר מכוונות טובות.‬
‫ואני חושבת שאת לא יכולה להגן עלינו מפני הבאות.‬
‫לא עליי, ‬
‫לא על עצמך ולא על העיר הזאת.‬
‫אני באמת מצטערת.‬
‫את פחדנית.‬
‫אני לא יודעת אם אמנדה אמרה לך.‬
‫היא אמרה לי.‬
‫התנגדות מודה לך על השירות.‬
‫הבחירה לא הייתה קלה, נולן.‬
‫אתה יודע עד כמה התנגדות יקרה ללבי.‬
‫ואם הייתה בררה...‬
‫כמו שאמרתי, התנגדות מודה לך על השירות.‬
‫מתייצבת לשירות.‬
‫טוב שחזרת אלינו, חיילת.‬
‫היי, תראה.‬
‫האלה המדהימה!‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה, בחורים.‬
‫אתה מכונה.‬
‫אתה צריך לראות אותי צד קנגראט.‬
‫מדהים.‬
‫מה דעתך?‬
‫כמו שחשבנו, ברוב המקרים.‬
‫חוואים ובעלי חנויות.‬
‫חסרי ניסיון, אבל עושים כמיטב יכולתם.‬
‫יש לנו כמה כישרונות כאן.‬
‫הבן של אינדור. הוא אולי חסר ניסיון, ‬
‫אבל הוא הצלף הכי טוב שראיתי אי פעם.‬
‫יש לנו קומץ חיילים מקצוענים, כמוני.‬
‫בתוספת איריסה, אולי יש לנו התחלה של כוח תקיפה.‬
‫איריסה.‬
‫טומי, זאת אני.‬
‫טומי, אני כל כך מצטערת.‬
‫אני מצטערת, טומי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הלוואי שיכולתי לחזור לאחור.‬
‫הלוואי... - בואי.‬
‫הלוואי שיכולתי.‬
‫קדימה.‬
‫קחי אותה מכאן.‬
‫רק אל תיתן לזה להתפרק.‬
‫בסדר, אנשים. תתקבצו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫פישלתי.‬
‫גררתי לכאן את בתי אפילו שידעתי שמצבה לא מאפשר לה להילחם.‬
‫כי הדברים שאינדור אמר היו נכונים.‬
‫והוגנים.‬
‫איך אוכל לבקש מכם לסכן את חייכם ואת חיי הילדים שלכם‬
‫בהגנה על התנגדות, אם אנחנו לא עושים את זה?‬
‫טענה הוגנת.‬
‫אבל תראו, אנשים.‬
‫לכל אורך ההיסטוריה, החזקים נקראו להגן על החלשים.‬
‫באמת לא הוגן שאלה שמשרתים, ‬
‫מזיעים, מדממים, ‬
‫דוחפים את עצמם מעבר לנקודת השבירה‬
‫ומשקיעים שעות באימוני קרב, למען אלה שאינם יכולים לעשות את זה, ‬
‫אלה שלא מסוגלים או אלה שלא אכפת להם‬
‫או פשוט כאלה שלא מסכימים לעשות את זה.‬
‫החזקים מגנים על החלשים.‬
‫זה לא הוגן, אבל זה הדבר הנכון.‬
‫יש לנו האחריות והזכות לעשות את זה.‬
‫אני רוצה להבהיר דבר אחד. בתי אינה חלשה.‬
‫אני לא יכול לספור כמה פעמים היא הצילה את חיי.‬
‫היא חזקה.‬
‫היא בטח האדם הכי חזק שאני מכיר.‬
‫ואני מאמין בה. אני מאמין שבשעת מבחן היא תעמוד לצדנו, ‬
‫כתף לכתף, ותגן על התנגדות.‬
‫אבל היא תעשה את זה בתנאים שלה.‬
‫אני חייבת לחזור. - לא היום.‬
‫בינתיים, המיליציה הזאת, ‬
‫החזקים שנאספו כאן, ‬
‫יעמדו בחזית בגאווה.‬
‫אנחנו נתייצב מול החיה ואנחנו ננצח אותה.‬
‫העניין ברור?‬
‫התנגדות!‬
‫בסדר.‬
‫זה מה שרציתי לשמוע.‬
‫תחזרו למטווח.‬
‫יש לנו עבודה.‬
‫פקפוקים?‬
‫בשום פנים ואופן.‬
‫בואי.‬
‫איחוליי. אתה בריא מספיק כדי שיוציאו אותך להורג.‬
‫שמתי לב שההצבעה להרשיע אותי הייתה פה אחד.‬
‫התוצאה הייתה זהה, ‬
‫ואני צריכה להמשיך לחיות בעיר הזאת אחרי מותך.‬
‫טוב, אני מעריך את המעשיות שלך.‬
‫תחסר לי.‬
‫דייטאק טאר מלירו שאנז'ה, ‬
‫אתה מואשם בפחדנות.‬
‫האם אתה מכחיש את האשמה?‬
‫לא. להיראות זה להיות.‬
‫מעשיי קובעים את תפיסת הלירו שלי.‬
‫בושתי היא בושתנו.‬
‫אני מתנצל בפני תושבי התנגדות, ‬
‫ווטאנים ובני אנוש כאחד.‬
‫הלוואי שיכולתי להציע יותר מחיי כפיצוי.‬
‫אני מאחל לכם ניצחון מהיר ומכריע במלחמה הקרבה‬
‫נגד ראם טאק והקולקטיב הווטאני.‬
‫יחד אנחנו חזקים.‬
‫התנגדות!‬
‫התנגדות.‬
‫לוק, ‬
‫זה סבא שלך, דייטאק טאר.‬
‫כשתהיה גדול יותר, ‬
‫אני אעזור לך להבין כמה פגום הוא היה, ‬
‫אבל לא חסר כבוד.‬
‫הלו?‬
‫מי אתם?‬
‫מה אתם עושים כאן?‬
‫סליחה, זקן.‬
‫במקום הלא נכון ובזמן הלא נכון.‬
‫אני הולך לעיר להביא אספקה.‬
‫אולי תוכל ללכת ביום אחר?‬
‫אני מבטיח לך שקינדזי תתנהג יפה.‬
‫נכון?‬
‫כמובן, אבא.‬
‫אני לא האויבת שלך.‬
‫תאכלי את זה.‬
‫מה, את האבן הזאת?‬
‫תאכלי אותה.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫מהי?‬
‫תאכלי אותה.‬
‫את לא יכולה להכריח אותי.‬
‫אני חושבת אחרת.‬
‫תפתחי.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬